Hei. Jeg erRidley Scott. Jeg erregissøren avAlien: Covenant.
Dette er et kommentarspor
som erimprovisert.
Jeg harikke planlagt det, så alt du hører, erspontant.
Jeg lagde den første Alien-filmen,
som dere sikkert vet.
Fornoen årsiden bestemtejeg meg for å gjenopplive Alien-serien
ved å lage filmen Prometheus, der vi returnerte
til spørsmålet, det største spørsmålet
om hele filmen, som ingen noen gang hadde stilt.
"Hvem ville lage en slik grufull biomekanisk ting,
"og hvorfor?"
Prometheus var det første steget
i retning av å finne ut hvordan og hvorfor.
Så i starten av Covenant
føltejeg at vi trengte en kobling mellom de to filmene.
Så herkommer vi snart til prologen, som er veldig uvanlig i en slik film.
Men i den ser vi to av figurene fra Prometheus
som begynnerå forklare kilden og begynnelsen
til den kunstige intelligensen David.
Hvordan føler du deg?
Dette er detjeg kaller en prolog.
Jeg fryktet at den ville være forlang forfolk,
og litt kjedelig, fordi folk vi komme i gang medAlien-filmen,
men overraskende nok elskerfolk prologen, og det gjørjeg også.
Jeg syns det er et snedig syn på skapelse.
Og når du harlaget en perfekt kunstig intelligens,
hvis han erperfekt,
har du allerede fanget fullt avproblemer.
Fori denne scenen
blirDavid på en måte klar over
at han er overlegen sin egen far.
Ambuler.
Jeg synes det viktig å ha med humor i en scene så sant det ermuiig.
Så hvis du ser etterhumori dette, og du føler
en trang til å smile,
så er det helt riktig, det bør du gjøre.
Perfekt?
Din sønn?
Du er mitt skaperverk.
Nå ser vi Peter Weyland,
som i den opprinnelige Prometheus
var en svært gammel mann, trolig 100 årgammel,
som søkte evig liv.
Og ved å gjøre det, trodde han at han varså smart,
så rik, så allmektig,
at han ville møte sin skaper.
Han møtte da det vi kaller "Ingeniørene",
som vi også kan kaller Gud ellerguder,
fordi de erså overlegne.
Det bringer frem tanken om skapelse,
Gud og "er det en større kraft rundt oss?".
Jeg trorpå tanken om større krefter og tanken om Gud.
Du velger.
Herhar vi en demonstrasjon av kunnskap.
Man får et inntrykk av at han ble født nokså nylig.
Jeg tenkerikke at dette eren intelligens som ble født som et embryo og vokste opp.
Og det vil vi hellerikke gå inn i, fordi det er forkomplekst.
Men la oss si at dette erDavids første morgen,
og David blirlyttet til av sin far.
Godtatt og beundret av sin far.
Men etterhvert innser faren
at denne kunstige intelligensen er farlig.
Hvis du skapte meg,
hvem skapte deg?
Her er det første vanskelige spørsmålet.
Farbegynner å bli litt ukomfortabel
når den personen stillerdet spørsmålet,
forhan vet at det fører et sted.
Og det gjørdet, straks.
Alle kunstens undre,
design, menneskelig genialitet,
alt er meningsløst stilt overfor det eneste spørsmålet som betyr noe.
Hvor kommer vi fra?
Herser vi
en fantastisk vellykket mann, trolig en billionær,
som avslører usikkerheten sin ved det å være menneske.
Og derforharbegrensninger.
Og det erherDavid,
som nå studererham,
innser at han harbegrensninger.
Og nå kommer tusenkronersspørsmålet.
Du leter etter din skaper. Jeg ser på min.
Jeg skal tjene deg. Men du er menneskelig.
Du skal dø. Ikke jeg.
Nå er Weyland ukomfortabel.
Og sint fordi han blir utfordret
av skaperverket sitt.
Så han girsin første ordre.
Dette er en storgreie.
ForDavid tenkerallerede:
"Hvorforskaljeg gi ham teen når den stårlike ved albuen hans?"
Derfor er det en utfordring.
Så nå har vi fått en demonstrasjon på at David også erpolitisk.
Og det gjørham svært farlig.
Derfor er det ingen reaksjon til slutt.
Ingenting herer tilfeldig.
Alt kommerfra et sted.
Jeg syntes det varen perfekt prolog til å gjenopplive
det som var den første Alien.
Derforgikkjeg til den opprinnelige tittelskjermen.
Jeg beundret Jerry Goldsmith veldig høyt den gangen,
og lydsporet synesjeg er et av Jerrys allerbeste.
Derfor er vi nå og da innom det lydsporet.
Og Jed, komponisten vår,
var også helt enig og syntes det varrelevant å gjøre det.
Så herringer vi i bjellen til den første filmen
med lydsporet.
På samme måte...
Måtenjeg gir informasjon om romskipet på,
erlik måten vi gjorde det på i den første Alien-filmen.
Så det er virkelig en referanse til det.
Og den gamle kjerra holderseg godt.
Den første Alien erganske bra, synesjeg.
Det erså lenge siden atjeg knapt...
Det ernesten som om den ikke ermin.
Walter, det erpå tide å lade opp igjen energinettet.
Rapporter til broen.
Jeg er på vei, mor.
Som Ash, Ian Holm,
er denne kunstige intelligensen selskapets eiendom,
og vi kan kalle ham Walter.
Så dette er Walter. Vi skal straks finne ut...
Vi harnettopp settAI-en David i prologen,
og her er en som heter Walter.
Så snart det skjer, vet du at vi har en dobbeltgjenger,
hvis du tenker over det.
En AI-dobbeltgjenger.
Og den dobbeltgjengeren, nårhan endelig viserseg,
vil skape spenning og problemer.
Interessante problemer.
Vi serher Katherine Waterston, som spillerDaniels,
hovedrollen vår.
Klokken erslagen og alt er vel.
Og herser vi James Franco,
som erpå et kjapt besøk.
Dere fårse hvorforsenere.
Jeg vil ikke si hva det er før dere serfilmen.
Nå skal vi avsløre
at han virkerå være husets herre i dette digre fartøyet,
som bærermange beholdere.
Beholderne inneholder mennesker og menneskembryoer,
så vi vet at dette eret skip som erpå vei til Den nye verden.
Eller deres nye verden.
Så de bærerpå 2000 sjeler. Gode sjeler.
Walterinspisererkonstant og vet alt om elementene.
Her, på akkurat denne morgenen,
harhan funnet et embryo som hargått bort.
Så han skal kremere embryoet.
Men det bæreraltså på 2500 sjelerpluss embryoer.
Vi har etproblem.
Et nøytrinobrudd ble oppdaget i sektor 106.
Dette kan forårsake en ødeleggende hendelse.
Rapporter til broen umiddelbart.
Så dette erhelt hverdagslig.
Han skal gjørejobben sin, og se og bli innblandet
i dette tekniske, tilfeldige uhellet,
som kan skje ofte på dette stedet, trorjeg.
Og hvis det ertilfeldig,
så kan det ikke planlegges, så det kommer og ødelegger dem.
Ved å skade dem,
så klart,
gjør den fryktelige ting med detjeg kaller de sovendes "soverom".
De blirbrutalt vekket av denne hendelsen.
I beholderne vil de normalt bruke flere timerpå å våkne,
og så flere timerpå å venne seg til hva som skjer,
siden de har vært i hypersøvn eller dyp søvn ellerkoma en stund.
Walter fortsettermed sitt.
Han gjørjobben sin, uten følelser.
Uforstyrret av katastrofen som nå harrammet skipet.
Og de kommertil å miste en god del sovende reisende.
Og de kommerselvsagt til å miste kapteinen på skipet.
James Franco erektemannen til Katherine Waterston.
Mann og kone.
Dette skipet består, som vi helt riktig tenkte, av par og...
Det er en avdeling blant beboerne på dette fartøyet som ermannskapet,
og resten blirikke vekket
før de kommer til Origae-6, dit de erpå vei,
som de har forsketpå og undersøkt.
Så det er et sted derdet ermulig å begynne å bygge en ny verden.
Det erikke helt slutten på James Franco. Vi fårse ham igjen,
snart, i et tilbakeblikk.
Jeg tenkte at nårdu erlåst inne i flere måneder, så vil alle kabiner
trolig ha en vegg som gir deg et vindu mot verden.
Og du kan koble deg på hva du vil.
Du kan koble deg på en nydelig skog
hvis du følerfor det. Eller et snødekt landskap.
Og det bildet dukkeropp på veggen klart og tydelig med lydeffekter.
Hun har valgt en skog forå roe seg ned,
da hun nettopp harmistet mannen sin.
Hun pakker vekk alle tingene hans, fordi hun ikke orker å se på dem.
Så hun pakkerned alle tingene hans,
umiddelbart.
Det er et viktig verktøy i filmen.
Det representereren god, gammeldags spiker
som er en knagg for tanken om en hytte ved en innsjø,
som var et tema mellom de to når de skulle komme til Origae-6.
De visste at det var vann der.
Så han hadde alltid lovet henne å bygge en hytte ved innsjøen.
Og der ermannen hennes,
og det er en av favorittvideoene hennes av ham.
Fordi han varen klatrer.
Prøvde alltid å gjøre noe morsomt.
Han fyren sklir fordi han er forselvsikker, bak der.
Og hersierhun farvel til mannen sin.
Det etterlateret tomrom.
Et vakuum.
Endelighet.
Og personen som må ta over,
erJacob ellerJames Francos nestkommanderende,
som erBilly Crudup,
som ergift med... Jeg prøver å uttale navnet hennes.
Carmen Ejogo.
Du tror på meg, ikke sant?
Så nå får vi
ideen om at dette er faktiske par, noe som girmening.
Trolig veldig nøye undersøkt og utvalgt førde
ble tatt med på denne reisen og i dette teamet.
Hver enkelt av dem hadde vært det rette valget i seg selv.
De harsine egne felt og sine egne ferdigheter.
Ingenting er tilfeldig her.
Folk har fortjent å være der de er.
Fra alle slags steder.
Astronauter, forskere, biologer, og så videre.
Alle hadde vært svært kvalifiserte.
De hadde vært blant de beste i verden på denne prosessen.
Og jeg skal gjøre mitt beste
for å leve opp til Jacobs gode eksempel som kaptein.
Danny McBride spiller Tennessee.
Jeg kjente ham som en dyktig komiker og faktisk en dyktig regissør.
Dyktig produsent.
Menjeg så på Danny og tenkte på Slim Pickens.
Det ermin hyllest til Stanley Kubricks Strangelove,
fordi Slim hadde spilt i mange western-filmer.
Den gamle gjengen som pleide åjobbe i disse...
Teamene derde lagde western-filmerpå rekke og rad den gangen.
Slik vi lagerscience fiction i dag.
Så brukte Kubrick ham på en god måte som en pilot
med en skikkelig texaner-aksent
som skulle fly et B-29-bombefly.
Og nårhan skal sette kronen på verket, tarhan på seg hatten.
Jeg elsket den figuren og tenkte: "Hvorforikke?"
Såjeg nevnte det forDanny, som sa: "Jeg kan gå med hatten. "
Og sånn ble det. Vi har en slags versjon av Slim Pickens.
Nå har vi Oram, som prøver å vise autoritet
overfor en veldig smart, både intellektuelt,
vitenskapelig og psykologisk smart gruppe.
Carmen erbiolog,
hun studerer flora og fauna.
Trolig en av verdens Iedende personerpå området.
Da begynner vi å reparere skipet.
Til arbeid.
Det erAmy Seimetz til høyre der, hun erpilot,
en strålende pilot, som erkona til Danny McBride.
Og det erLope,
en fyrsomjobbermed vakthold, og som spilles av Demián Bichir.
En veidig dyktig meksikansk skuespiller.
Men vi burde iallfall gjøre noe for kaptein Branson.
Dette er ikke en diskusjon, Tennessee.
Hei.
Terraform-modulen er stabil,
men koplingsstøtten fikk skader.
Jeg brukte det gamle bordet som vi
faktisk lagde til Prometheus.
Det ga mening når det gjelder å lage sitt eget hologram
av målingene skipet hargjort
av objektet de skal til å lande på ellergåri bane rundt.
Det var en slags fin logikk i det, så vi videreutviklet det og gjorde det...
Fordi dette skjersenere, gjorde vi det mersofistikert.
Det virket tåpelig å ikke gjøre det,
fordi det ville være en allerede eksisterende teknologi.
Det hadde ikke overrasket meg
om dette eret frampek til noe som faktisk vil skje.
Du har et 3D-hologram
av en geologisk ellergeografisk overflate underdeg,
som leses av instrumenter
som legger dem utpå bordet i cockpiten.
Det girpå en måte mening.
Vitenskap girstort sett mening når det kommer til stykket,
ogjeg erikke vitenskapelig overhodet,
men det er en slags logikk ved denne typen grafisk design.
Det kommer derfra. Derformenerjeg at grafisk design,
kunst og vitenskap hørersammen.
Vitenskap erkunst. Matematikk erkunst.
Jeg har alltid ment det. Folk prøver å skille dem,
å gjøre dem til forskjellige ting, men det erikke sant.
Kompleks matematikk og kompleks vitenskap er,
når du tenker over det, kunstformer.
Å komme opp med ekte løsninger.
Spørsmål, svar.
Det er det interessante ved science fiction,
for du kan drømme litt, men i drømmen
støter du på ideersom erproblemer.
Og så må du sitte der som en vitenskapsmann
og prøve å løse det.
Og det meste viserseg å være ganske logisk.
Det erlitt som å lage filmen The Martian.
The Martian Ieggerfaktisk frem programmet til en overlevende astronaut,
og det meste erhelt logisk, ut fra den informasjon han har.
Overlevelsen hans bunneri kunnskapen hans
om den mest grunnleggende måten å leve på.
"Hvordan grorjeg mat?"
Ikke vitenskap, ikke skruer og muttere, ikke radio.
Bare: "Hvordan grorjeg poteter?"
Jeg elskernår det kommer til det.
Når det blirså grunnleggende.
Vi er alle fortsatt mennesker. Samme hvorsmarte vi er.
Ellerhvor avanserte vi er.
Noen gangertenkerjeg at vi ofte glemmer det.
Det er veldig enkelt, nårlyset går,
er det alltid en stemme i mørket:
"Har vi stearinlys?"
Ellernår du harstearinlys: "Har vi fyrstikker?"
Vi harpå en måte blitt relativt udugelige
fordi vi erså sofistikerte.
Vi tenker at vi erså sofistikerte, men vi erikke det.
Vi ersvekket av alt det vi har.
Bar.
Ikke noe is, ikke noe vann, ikke noen skylledrink.
Ikke noe tull.
Walter?
I Roma, gjør som romerne.
Skål for alle gode mennesker, borte for tidlig.
Måtte vi huske dem.
Husk dem.
Det ernoe veldig endelig ved denne scenen, fordi hun må
ta farvel med ektemannen og sende ham ut i verdensrommet.
Det mest forstyrrende ved dette,
er at han vil fortsette ut i uendeligheten
i det uendelige.
Han vil for alltid være i det uendelige.
Denne kroppen,
det erbåde forstyrrende og beroligende.
Jeg klarerikke velge. Jeg synes det erlitt begge deler.
Så nå har viproblemet.
Oram ersjefen nå.
Chris.
Han holderen tale her, og dette erinteressant,
som presenterer oss formuligheten for at denne mannen erreligiøs.
Og simpelthen ved å ha en religion
fårhan en merkelapp som sier at han er en fundamentalist.
Han erikke nødvendigvis muslimsk, ikke nødvendigvis katolsk,
ikke nødvendigvis protestantisk.
Men gjennom alle tiderhar vi hatt problemet med fundamentalister
i aiie disse religionene.
Han følerseg sårbar fordi han og kona hans
er en av de religiøse gruppene om bord på fartøyet.
Det er derforhan ikke fikk sjefsansvaret.
Men nå fårhan sjefsansvaret på grunn av dødsfallet til kollegaen hans,
Jacob. James Franco.
Så historien vår er fascinerende kompleks.
Jeg liker å gjøre det slik, og heve nivået over en gjennomsnittlig grøsser.
Ironisk nok, i den første Alien
var det ingen karakterutvikling overhodet.
Skuespillerne pleide å presse meg på ting som:
"Hva erbakgrunnen min? Hvorkommerjeg fra?"
"Hvorgikkjeg på skole?"
Til slutt ble vi lei av å si at de ikke hadde noen bakgrunn.
"Drivkraften din her er at hvis denne greia kommer ut
"og kommernær deg, river den hodet av deg
"og putter det et mørkt sted. "
Jeg sa: "Det ermotivasjonen din. "
Hele greia erbasert på usikkerhet og overleveise.
Men til syvende og sist
trenger de å vite det.
Jeg satte meg ned en dag og skrev en side til hver av dem.
De var takknemlige fordet og brukte det.
I denne er alt mye merbasert på figurene,
på karakterisering og motivasjon og hvem de er.
På en snodig måte er det...
Jeg ville si lettere. Det erikke lettere, det er...
Skuespillpå dette nivået, de er alle så talentfulle.
Alt i orden, Tee?
Det er klart.
Rull henne inn.
Greit.
Vinsjen kobles til.
Ruller henne inn.
Jeg kom på ideen om at
man kan ha en tynn, tynn plate,
på størrelse med tre fotballbaner,
som erlaget av kobber.
Vevd av tynne trådertil ett enormt... Og det er fire av dem.
Ett eneste enormt solcellepanel.
Og du kan ta den silketynne platen
og dytte den ned i en boks
på to-tre kubikkmeter.
Du kan gjøre den så liten, men den ersterk som stål.
Disse super-yachtene nå for tiden,
seilene deres erlike slitesterke som kabelen.
Jeg tror det er dit vi erpå vei.
Jeg har faktisk hørt at NASA vurderer
å ha enorme solcellepaneler som erlaget av et tekstil.
Trolig et metallisk tekstil, eller et kunstig metalltekstil,
som i essens vil være mottakere forsolenergi.
Og fordi det ersolenergi der ute, selvsagt,
så... Den vil variere veldig.
De fleste av disse skipene er drevet av
hvert eneste element de kan få fatt i.
Inkludert andre energiformer vi ikke engang hartenkt på.
Jeg kommer inn.
Antakelig en forvillet sending.
Vi hadde en sending helt tilbake i det opprinnelige manuset.
Den varskrevet som en bønn, ogjeg tenkte:
"Det kan ikke være en bønn, det blirlitt teit. "
Såjeg vet ikke hvorfordet ble sånn, forjeg varikke egentlig noen stor fan,
John Denver varikke min type musikk.
Menjeg forsto hvorforhan var vellykket,
og han hadde en vakkerrenhet.
En engleaktig renhet.
Og "Landevei" var alltid den sangen som traffmeg.
Det føltes som om den handlet om ensomhet,
å være helt, helt alene, ogjeg tror det ringte en bjelle
forham med tanke på hvorhan kom fra, som sikkert erprærie,
gårdsdrift og store utendørsområder.
Ogjeg tenkte: "Vel, hvis man skal være fanget,
"forlatt,
"som Robinson Crusoe,
"på en øy,
"så vil du begynne å snakke med deg selv,
"og kanskje synge til deg selv. "
Ogjeg tror vi alle harsunget til oss selvpå et tidspunkt.
Så mens hun gikk gjennom denne utviklingen på skipet
og fant ut av hvordan hun skulle styre det,
kan hun ha begynt å nynne og synge.
Hun varikke klar overat lyden ble sendt.
Dermed sendes stemmen hennes ut i eteren.
Og de prøver å finne ut av det. "Hvem i helvete? Hvorfor?"
Og det erdet som får dem til å begynne å undersøke.
Det samme plottet som den første Alien.
Det er en sending. De drar og undersøker det.
Ser ut som en hovedsekvensstjerne, svært lik vår egen.
Men veldig gammel.
Fem planeter.
Vent. Se.
Jeg tror det fins en komfortsone når en film erså populær,
og ennå erpopulær etter 30 år,
som gjørat det erlurt å hente frem igjen gamle ideer.
Dette er åpenbart en som
på et vis minner om det å spekulere
på hva det er og hva som er dernede.
"Hvorforskal vi dra ned dit?" og "Vi burde ikke dra ned dit. "
Noen sier: "Vi børdra ned dit.
"Det var et menneskes stemme. "
Og noen sier: "Vi børikke dra ned dit,
"for vi haren plan
"forreisen vårsom vi harforsket på i ti år,
"så det er det vi børgjøre. "
Så det dukker opp.
Og det erselvsagt helt logisk, så det er et godt spørsmål.
For det er et ekte spørsmål.
Det er utrolig hva man kan finne på underveis.
Alt kommer av utviklingen av manuset.
Når du utviklermateriale, glemmer du aldri noe.
Den fundamentale ideen det er å si: "Hvorfor?"
"Hvorforbygge dette, hva ergrunnen?"
Det er fire Alien-filmer.
De neste tre stilte aldri det spørsmålet, mensjeg mente det var
det første spørsmålet man burde stille.
Men da må man forlate tanken på det gamle,
mørke huset, og at folk skal dø.
Det er veldig simplistisk.
"Hva skal vi gjøre?"
Men det vardet min var.
Min var det gamle, mørke huset med sju personeri.
Monsteret varganske definitivt.
Det var det som gjorde det troverdig.
Hva mener du?
Det opprinnelige Alien-romvesenet
må være et av de mest ekstraordinære
vesen i filmhistorien.
Og det kanjeg si fordi Giger,
ironisk nok, ikke designet det til filmen.
Jeg så det i boken Necronomicon,
det var derforjeg møtte ham.
Og han varselvsagt veldig interessert i å være med på filmen,
og vi hadde mange ting å designe,
som et egg, en inkubator.
Egget var en inkubator.
Inni det var det en hinnesekk,
og inni der erdet et objekt som skal komme ut,
noe vi hargitt kjælenavnet "facehugger".
Og så harman endelig baby-romvesenet.
Så han hadde de å designe, ogjeg varsta og sa:
"Du hargjort det. Dette er det vakreste vesenetjeg harsett. "
Og han sa: "Jeg skal prøve å lage noe bedre. "
Han prøvde, men kom aldri i nærheten. Det varspektakulært.
Ogjeg trordet er derfor vi hargått tilbake til det.
Du serham ikke ofte.
Akkurat som haien, må han være veldig eksklusiv.
Grunnen til at haien i Haisommer erså skummel, er at vi knapt ser den.
Du fårmange beskrivelser, mange antydninger,
du erklar overhva den kan gjøre,
og det gjør den mye skumlere enn hvis du serden ofte.
Det er den første regelen.
Offisielt?
Greit, Danny. Jeg skriver det i loggen.
Tre av.
Jeg går gjennom alle kanaler,
men får mye forstyrrelse og hvit støy.
Noen høyfrekvens-ekkoer.
Hører du noe?
Bare det samme signalet fra vårt vennlige gjenferd.
Jeg harsnakket med astronauter og forskere som sier:
"Vel, vi serjo på disse filmene. "
Ogjeg vet ikke om han spøkte med meg ellerhva,
men han sa: "For vi fårmange ideer derfra. "
Jeg lo, men han sa: "Nei, det ersant. "
Han sa: "Noen gangerhar dere funnet en vei rundt et problem
"som vi ikke harfunnet.
"Og det ringer en bjelle hos oss,
"så vi kan prøve den veien selv, fra en forskers synspunkt,
"for det er en fjern logikk ved det. "
Han sa: "Noen ganger fører det fram. "
Jeg tror det kalles kreativ tenkning. Det ersunt.
Det blir et helvete å fly gjennom.
Ja, jeg er redd fordet.
Sambandet blir ustabilt om stormen blir elektromagnetisk.
Blir det trygt å lande?
Spørs hva du kaller trygt.
20 sekunderigjen.
Sett i gang.
Greit.
Forbereder kretsløpmodus over signalposisjon nå.
Mor, koordiner utskytingssekvens.
Forstått.
Du erklartil utskyting, Ianderén.
Da setter vi i gang. Skyter ut...
Sammen...
Herhar vi altså mann og kone, pilot og andrepilot.
Lander én utløst.
Hun eri et landingsfartøy,
og mannen hennes serhenne dra.
Denne planeten har to måner.
Trolig omtrent påjordas størrelse,
som vel er rundt 40000 kilometeri omkrets?
Hun begynte.
Ricks kan snakke om puppene dine om han vil.
Jeg er veldig trygg i forholdet vårt.
Jeg er fornøyd med puppene til kona.
Konsentrer dere.
Ser alt bra ut dernede?
Ja.
Landinger er alltid avgjørende.
På et eller annet vis må man alltid lande.
Så hergjør vi enda en landing.
Det varganske vellykket, for fartøyets indre
måtte være et 30 tonn tungt hydraulisk system,
som krevde et filmsett på ti tonn
som kunne dytte og riste på hele den pokkers greia.
Så den ristinga kommer fra en rekke på seks bein,
seks digre hyrauliske bein.
Fantastisk ingeniørarbeid.
Vi kan gå rundt der og stole på at Neil Corbould ikke dreper oss
fordi vi respekterer ferdighetene hans.
Neil er fyrenjeg alltidjobbermed.
Vi harsamarbeidet helt siden Gladiatoren, faktisk.
Han har vært med på altjeg harlaget siden da.
Han erikke bare oppfinnsom,
han er en ekte ingeniør også.
Men han er også trygg.
Erhan usikkerpå noe, sierhan: "Det erikke klart. "
Jeg liker det.
Jeg liker ikke dette terrenget.
Vi har smult vann der borte.
- Jeg lander amfibisk. - Greit.
Herkommer vi inn overNew Zealand.
AII bildene du serher, er ekte.
Fossen erekte.
Den byen og det lille, høytliggende vannet er ekte.
Vi kommerrundt bukta og landetpå South Island.
Tuppen av lokasjonen er South Island.
Herregner det åtte og en halv meter årlig.
Her er du egentlig i en klatresone,
og i en veldig vanskelig vandresone.
Det ernoen hytterher som tarinn ivrige klatrere og vandrere,
og det var der vi var.
Utrolig vakkert. Spektakulært vakkert.
Hvis dere hørermeg, skaljeg sjekke eventuelle skader
på skroget først, så sjekkerjeg opplinken.
Gi beskjed om hvordan det serut. Over.
FARE SPRENGSTOFF
Bekrefter atmosfæresammensetning.
Her, tøffen.
Oksygen: 19,5 %.
Ankor.
Nitrogen: 79,4 %.
Stedet der vi valgte å lande, var Milford Sound på South Island.
Vi bygde det innvendige der.
Alt dette erpå lokasjonen i Milford Sound, med rampen.
Og når du kommer ut og ser tilbake på skipet,
så har vi bygd rampen, Iitt av skipskroppen og én motor.
Resten har vi lagtpå digitalt.
Fossen erekte.
Rampen er ekte.
Ut i morgenen. Mørkt fjell.
Høyt og tydelig.
Som harmasse vegetasjon.
Forlenge siden,
dajeg gjorde noe derjeg måtte snakke med NASA,
spurtejeg: "Trordere vi er alt?"
Og de sa: "Tull og tøys. "
De sa det er tusener, kanskje millioner
avjord-Iignende objekteri verdensrommet
som trolig ermerellermindre avanserte enn oss,
men det er definitivt noe der ute.
Tåpelig å tro noe annet.
Jeg tenkte: "Takk Gud for det.
"Tåpelig å tro at vi er de eneste." Ikke sant?
Så det du serpå...
Og man kan gruble seg ihjel på miljø,
men nårjordplaneten er en lignende avstand fra sola, ersjansene...
Og den er omtrentpå samme alder, rundt en milliard år...
Da ersjansene forplantevekst om lag like.
Hvis du nytergodt av solstråler, solvarme og så videre,
så har det nok blitt skapt en form forbiologi.
Vi kom ut av gjørmen, fra...
Jeg tror den eldte livsformen vår med fire fingre eller fire lemmer
var en salamander.
Og fra den salamanderen, som kom ut av vannet,
kom altså mennesket.
Tilgang til ferskvann.
Vi kan ha et sted for en koloni her.
Vi får se.
Du troløse.
Han er utålelig.
Billy Crudup erspesielt flott åjobbe med, det samme er Katherine.
De harbegge bakgrunn fra teater.
Den bakgrunnen trorjeg gir dem mye selvtillit.
Filming foregårbruddvis. På teateret må du klare deg selv.
Når du gårpå scenen, må du klare deg selv.
Derfor er det i storgrad en skuespillers medium, synesjeg.
Du harselvsagt øvinger med regissør og det hele på forhånd.
Men når de erder ute,
kan dejustere seg hverkveld,
og fremdeles holde på skuespillets integritet
og skuespillets budskap.
Men i film er det bare bruddstykker,
og det blirmer et delt medium.
Regissørens medium.
Regissørens medium fordijeg senere setter alt sammen med teamet mitt.
Vi setter det sammen, mikser det, setterlyd på det,
Ieggerpå digitale effekter, musikk.
Og det erhele teamet.
Mens skuespillerne, nårde er ferdige, ikke fårse det førpremieren.
Når de ser den, trorjeg de blir
ganske fornøyde og litt overraskede.
Ingenting. Prøv Beta.
Beta oppe.
Ikke en dritt.
Callie Hernandez varogså... Jeg vil kalle henne ingeniøren på skipet.
Hun gjorde en kjempejobb med å overbevise meg,
mer enn de andre teknikerne i historien, om at hun virkelig varen ingeniør.
Og hun har også en god sans forhumor.
Jeg likte dem alle sammen. Det varmoro.
Dere kan hente meg på vei tilbake.
Sersjant?
Det er greit. Ledward, bli hos Karine.
Møtes her om fire timer. Hold sambandet åpent.
Oppfør deg med kona mi.
Skal bli, kaptein.
Kom igjen.
Noe passerte over oss.
Kappet av tretoppene.
Så ait dette er ekte.
Steinene er ekte. Det er ekte.
Det erNew Zealands tøffeste klatrerute, faktisk.
Tro det eller ei, folk drardit og klatrer
rett opp langs fossen. Erdet ikke utrolig?
Det erlitt av en helling.
Vi satte inn trær.
Det er en reell utsikt, vipanorerer oppover.
Ingen dyr.
Noe harkrasjet i fjellsiden
og sklidd videre oppover
før det falt til ro mellom trærne.
Så uansett hva det var, så var det digert.
Imens har Carmen begitt seg ut,
som den biologen hun er, for å se på floraen og faunaen.
Det hun finner, er et primitivt gjørmebasseng.
Fori gjørmen vil hun nok finne
begynnelsen på alt hun trenger å vite og lese.
Nå har vi det tredimensjonale hologrammet
som kommerfra mastene, som kommer fra siden av skipet,
som leser områdene under.
P-tre.
Hun tarmed seg ting til laboratoriet,
derhun skal se hva som eri gjørma.
Det ermange ting i gjørma, mikrober.
Han stikker av gårde, så klart.
Dette er første gang vi haret problem.
Røyksopp... Dajeg varliten, hadde vi røyksopp.
Vi pleide å klemme på dem, så det kom røyk ut,
et fint, støvlignende pollen.
Og derhar du noe støvlignende pollen.
Men støvet har en slags intelligens.
Det samlerseg i sitt eget univers og kjerne.
Det finneren vert.
Så vi serher at subjektet finner verten.
Det er alltid noe ukomfortabelt
ved å se noe gå inn i kroppen.
Det er det første medisinske sjokket.
Ledward?
Kommer.
Han kan knapt kjenne det, det bare kilerlitt i øret hans,
for det varmikroskopisk.
Nå kommer de opp gjennom skogen,
der den tingen harsklidd oppover.
Så den må ha hatt enorm fart.
Inntil de seret objekt
som definitivt erfengslende.
Et velkjent sted.
Det erskipet som ble brukt iAlien.
Og det erskipet vi så i Prometheus.
Det varmange i Prometheus.
De ser du omfanget av den, med figurene som gårpå fjellet.
Planeten i Prometheus var en utpost
for et militært, la oss si, hvis det ernoe virkelig ille der,
så har du det kanskje ved terskelen til hjemmebasen,
men du vil ikke ha det i hjemmebasen.
Det varbasertpå detjeg senere lærte at var antraks,
noe som er veldig dødelig.
Hvis det kom ut, hadde det blitt biologisk krigføring.
Det ble utviklet under2. verdenskrig,
og det er et sted som heterAnthrax Island i den irske kanalen,
der de har forseglet det i betong, fordi det eringenting...
Det gårikke an å drepe antraks.
Det erlitt som byllepest.
Det er alltid aktivt.
De pleide å begrave pestofre i kalk.
Fordi kalk nøytraliserte pesten,
men pesten kan overleve kalk i flere århundrer.
Så det ernokså uforgjengelig.
Det finnes pester som vi ikke engang forstår.
Vi vet ikke hvorraskt de kommer, ellerhvor de kommer fra.
Ebola er en av de interessante.
Ebola utviklet seg så raskt.
I Afrika, i Ebola-området i Kongo, trorjeg, på Ebola-elva.
Det utviklet seg på 80-tallet, trorjeg.
Da kom det ut for første gang og spredte seg,
det kom en bølge ellerhva man skal kalle det,
av sykdommen for et årsiden eller to.
Ebola kom fra Afrika,
og det kom til USA på et fly.
Det ersånn man kommer til starten av detjeg kaller "rentes rente".
Når det skjer, og du ikke harsporet det,
har du en pest.
Pesterkan bare kontrolleres gjennom isolasjon.
Hvis du ikke vet at noen har det,
og de gårrundt omkring, har de hilstpå 50 personer førlunsj,
de har vært på en buss med 200 personer,
og før dagen er over er 700 personersmittet.
Og ingen vet det førde brytersammen.
Det er et galloperende monster som alltid erinteressant.
Det finnes ting vi ikke helt forstår,
som kan bevege seg utrolig raskt
med tanke på egen evolusjon.
Weyland Industries.
Dette er ikke et Weyland-skip.
Dr. Shaw.
Hvordan endte hun opp her?
Sersjant Lope, kan jeg få lys her?
Nå gårde rundt i det gamle fartøyets indre.
Vi harsett denne pulten før,
vi så den i Prometheus.
Han setter den i gang.
Pulten døraldri.
I den forstand at atomenergi aldri dør.
Eller det tarhundrevis, tusenvis av år før det svinnerhen.
Og derhar vi det opprinnelige opptaket av...
Jeg skal ikke røpe hvem dette er.
Noen av dere klarernok å gjette hvem det er.
Og de som så Prometheus,
det varganske mange som så Prometheus,
vil kunne legge to og to sammen
og prøve å finne ut av hva som må ha skjedd.
Så de gjetterkanskje at dette er Shaw.
Ja.
Hva i svarte gjorde hun her ute?
Stakkars.
Det gir utslag allerede, DNA-et hans erpåvirket av noe.
Det eri kroppen hans. Nå harhan etproblem.
Beklager.
Jeg vet ikke hva som feiler meg.
Bare se på meg.
Det erikke merenn den faktiske infeksjonen hvis du
girnoen saltsyre, reaksjonen er øyeblikkelig,
og du er død omtrentpå minuttet.
Men dette ermerbiologisk.
Så nå harhan biologisk aktivitet i kroppen som bare galloperer.
Chris, det er Karine.
Hva? Ja?
Vi har et problem.
Vi går tilbake til landeren. Gjentar: Vi går tilbake til landeren.
Er alt i orden?
Ledward ersyk.
Syk, det erikke bra.
Gjørklarsykestua.
Skal bli, Karine. Hva skjer?
Bare gjørdet. Vi er dersnart.
Kom inn, Daniels.
Vi går tilbake.
Nå har vi Shaw og mannen hennes fra tidligere,
så nå kobler vi dette fartøyet med da de tok av.
Så Prometheus Iot dette skipet ta avpå slutten,
med David, som vari to deler,
og med Shaw, som mer ellermindre ble instruert
av Davids hode.
På det tidspunktet hadde hun null tillit til David.
Vi serhva som skjedde senere.
Greit.
Snakker vi om karanteneprotokoller?
Jeg vet ikke, men hun sa at Ledward blødde,
og at vi måtte gjøre klar sykestua.
Blødde?
Ja, det var det jeg tenkte...
Vi mister deg, Faris. Vi hører ikke. Kan du gjenta?
Som i alle disse filmene kommer angsten innenfra.
Og vi vet alle at noe skikkelig ille kommer til å skje.
Og det gjør det.
Faris, hvor er du?
Vi er her. Kom inn!
Nå bryterkroppen hans sammen.
Han er trolig minutter fra å dø.
Men det vet selvsagt ikke han.
Kom igjen, jeg trenger hjelp!
Hjelp meg, for faen!
Nå begynner det å bli praktisk, men panikken tarover.
Forlenge siden skullejeg Iage en film som het Hot Zone,
som er en veldig bra bok om utbruddet av ebola.
Det var overveldende hvordan de ville ta opp
ebola, hanta, machupo,
sykdommersom de ikke vet hvordan oppstår,
hvorfor de bevegerseg så raskt, og hvorfor de forsvinner.
Men de har faktisk levende verter på laboratorieri USA.
Dette handlet om en ape som hadde ebola,
som rømte og kom seg inn i en skolegård på en barneskole.
Det sjokkerte meg at de kunne være så uforsiktige.
For de importereraperhvert år.
50000 aper til forskningseksperimenter,
fordi de må, fordi de er nærmest menneskeformen.
Det høres inhumant ut, men det er en god grunn til det.
Ta på deg hansker, Karine. Ikke rørnoe!
- Slutt å si det! - Faris!
Han harkastet opp på meg alt!
Hva skjer, Faris?
Nå har vi et gryende kaos.
Kaos erbra i slike filmer.
Du har et problem.
Bare bli her. Jeg får tak i Oram.
LÅST
Hun anerikke hva som vil skje.
Og til å være en behersket pilot, harhun klikket helt.
Du må komme tilbake til landeren nå!
Jeg forstår det, vi kommer så fort vi kan.
Opp med deg. Vi er nesten framme.
Jeg vet ikke hva i helvete som feiler Ledward.
Tennesee hørerpå denne kvinnen, som erhelt rolig som pilot,
og han erlivredd.
Du så ikke detjeg nettopp så.
Jeg vet ikke hva faen Ledward har eller om Karine ellerjeg har det!
- Tee! - Faris!
Kom inn!
Faris, hvor er du?
Dette fårpumpa til å slå.
Vet du ikke hvordan du bruker denne?
Det hjelper ikke å skrike, for faen!
Slipp meg ut.
Hun kan ikke slippe henne ut, fordi hun erkontaminert.
De kan aldri slippe henne ut, fordi hele skipet hadde blitt...
Korridorene kan være kontaminerte allerede.
Så Amy kan også ha det nå, hun vet ikke.
Så det erlike greit at de drar.
Der, ja.
Og derhar du begynnelsen på
vesenet som vokste så raskt inni ham.
Det harbegynt å komme ut.
Knekkerryggsøylen, ribbeina og...
Han erborte.
Han er virkelig borte.
Slipp meg ut, for faen!
Nå er det rommet helt kontaminert.
Det eringenting de noen gang kan gjøre med det.
Så hun herer død.
Jævel!
Derhar du det nye romvesenet,
som brukte Ledward som vert.
Dette er velkjent for det opprinnelige vesenet iAlien.
Faris!
Jeg kommer!
Herregud... Fort deg.
Nårman filmersånt som dette, må du vite hva du gjør.
Etter alle disse årene Iagerjeg alle dreiebøkerselv.
For folk som lagerdreiebok er det alltid litt forvirrende,
fordi det virkermereffektivt, men for å være ærlig,
hvis du har en tanke om nøyaktig hva du får, hva du vil,
er det best om du kan tegne det.
Jeg kan tegne, jeg hargått mange årpå kunstskole.
Det varhardt arbeid før, men nå er tegning kjapt og enkelt formeg.
Såjeg kommermed...
Sekvensersom denne blir definitivt tegnet bilde forbilde.
Vidt, nærtpå, medium.
Da harjeg allerede tonen
og følelsen forhvorbrutalt det skal være.
Så mensjeg tegner, slår det meg atjeg vil at hun skal falle,
så blodetpå gulvet, og at hun skliri det, er veldig nyttig.
Det fanger oppmerksomheten dens.
Alt det kommer fra dreieboken. Logikken.
Jeg vil at hun skal brekke beinet. Gjøre det enda verre.
Hun brekkerankelen.
Bommet akkurat, ellers hadde den tatt henne.
Herblirlivet enda vanskeligere, forhun harbrukket ankelen,
og det lille monsteret kan gjøre hva som helst.
Det siste våpenetpå stativet.
Han voksermens han går.
Utviklerseg mens hun serpå.
Om ting faktisk kan vokse så raskt...
Jeg relaterer det alltid til planteliv.
Et sted i Sahara-ørkenen der det ikke harregnetpå fem år, ti år,
fårplutselig regn, og overnatta erbakken
farget av nydelige blomster og små vekster.
De ligger der og bare venterpå fuktighet.
Kan det skje fysisk? Jeg tror det.
Dypt nede i havet
finnes det kanskje dyrsom vokserså fort.
Fra plankton til noe digert.
- Hold ham nede! - Snakk til meg!
Herregud.
Dette er en vanskelig scene.
En skuespillersom Billy fikser dette på en strålende måte.
Forhan må se kona si, det er åpenbart henne, brenne.
Og det eringen vits i å gå nærhenne, for da eksplodererskipet,
og hun erborte. Hun erbrent opp, hun erborte.
Det sammenfallermed fødselen
fra den andre uheldige fyren.
Og derhar vi et nærbilde av babyen.
Veldig likt. Brukermennesket som vert.
Så nå er det to av dem som erløs i landskapet.
Det er en 7,5-ionstorm. Det er et mirakel at vi snakket med dem så lenge vi kunne.
Da flyr vi gjennom den.
Jeg syns en film skal være personlig.
Det meste blirlaget fordi
jeg har en lidenskap forå lage det, og selge det.
Det erlite som kommer til meg nå somjeg ikke harjobbet mye med.
Noen gangerkommerdet noe... The Martian kom helt ut av det blå.
Jeg bare leste den og skjønte at det varnoe fantastisk.
Men for det meste utviklerjeg alt.
Nårman utviklermateriale,
harman en logikk med tanke på hvorman vil,
og så girman det til en forfatter.
John Logan er veldig dyktig til å gjøre disse greiene til et stykke på tre akter,
og til åjobbe med logikken i det.
Og til å se ting: "Hva med det? Hva med dette?"
Det er en evolusjon.
Så det er en plattform fordet vi gjørnå.
Det er Prometheus, Covenant 1 og Covenant 2.
Så kommer vi trolig inn etterslutten på Alien 1.
Alt det har vi allerede utarbeidet.
Covenant 2 blirskrevet allerede. John Logan.
- Tennessee, kom inn, for helvete! - Daniels!
Se opp!
Løp!
- Skyt! - Stikk!
Det at han misterhånda i saltsyresenteret,
som ikke ser ut til å ha noen munn, men så har den en munn,
erinspirert av et sjøuhyre.
Det varnoen folk som drev med dyphavsdykking,
de dukket nær de vulkaniske hullene under vann.
Temperaturen der er trolig rundt 1300-1400 grader Celsius.
Blåsehullene varierer.
Men det interessante nårdet er over 1000 grader varmtpå 1000 meters dybde,
er at like utenfor den varmen finnes det levende vesener.
De er omtrentpå størrelse med reker, de ser ut som reker.
En snau meterlenger ute er det minus Gud vet hvormange grader.
Trykket erkolossalt.
Men dyrene leveri kolossalt trykk,
en halvmeter fra 1000 grader.
Og en halvmeterfra den dypeste kulde.
Vi forstårikke det.
Følg meg.
Jeg henter kapteinen.
Ankor...
Kaptein!
Chris!
Vi må gå nå.
- Kom igjen. - Ja vel.
- Kom igjen. - Greit.
Det fantastiske med film er at det lar oss gå fra
emosjonell traume til emosjonell traume og sjokk,
men folk fortsetterlikevel.
Det er det fantastiske med å lage film,
og magien i klipping og slikt.
Og selvsagt veldig dyktige skuespillere.
Du må kunne ta inn over deg dødsfallet til kona di rett foran deg,
som ble brent levende.
Du må takle det fort og på en troverdig måte.
Og så må du gå videre,
samtidig som du må bære med deg at du mistet kona på denne måten.
Så det er utfordringen.
Kom igjen.
Så nå er vi inne i byen.
Vi vet ikke hvorfor disse menneskene ble drept,
ellerhvorfortusenerav dem Iigger dersom et grufullt minne.
Det får vi se senere i et interessant tilbakeblikk som aldri varmed i manuset.
Jeg sa: "Det må være med.
"Vi må forklare hvem og hva og hvorfor dette skjedde,
"og hvem som gjorde det. "
Og vi diskuterte det. De mente vi ikke trengte det.
Jeg mente det varessensielt.
Når filmen kommer ut, vil folk si: "Hvem er de og hvorfor... "
Såjeg vant frem der.
Vi lagde en vellykket sekvens
der vi fårse verket til David, som var forlattpå denne øya,
og hva han gjorde for å lage det.
En slags Mount Rushmore.
Trolig sivilisasjonens seks store figurer.
De intellektuelle, kunsterne, de vise menn.
Hvoriengerlever de, Ingeniørene?
Jeg vet ikke, menjeg tror det erlenger enn et menneske.
Levetiden er trolig 150 år.
Vi nærmer ossjo allerede 100, ikke sant?
I dag er en 70-åring som en 50-åring, en 80-åring som en sunn 60-åring.
Jeg tror det er dels medisin, dels evolusjon,
men også dels å ta vare på seg selv.
Jeg skal forklare så godtjeg kan.
For ti år siden kom jeg og dr. Elizabeth Shaw hit,
de eneste overlevende fra Prometheus.
Så nå har vi en dobbeltgjenger.
Vi harDavid, og vi har Walter, som overvåkerham.
Walter vet umiddelbart at det erDavid.
Nårman ser to tvillinger,
én med langt hårog én med hatt, Ieggerman ikke sammen to og to.
Jeg trorde fleste som harsett Prometheus,
vet at de er en og samme.
Men de som ikke harsett Prometheus, vil nok ikke skjønne det ennå,
at de er tilstrekkelig like til å kunne være samme person.
Jeg utfordrer alltid den der.
Og du skjønner det ikke førhan går ut og sier: "Velkommen, bror. "
Da skjønnerdu at: "Herregud, de ertvillinger. "
Jeg begynte med å si at vi herskal se at David
har vært alene heri ti år.
Hva slags klærskal han ha?
Det må man tenke på. Hvordan skal vi kle ham?
Fordi Ingeniørene sine klær er ull-aktige og tåpelige
og svære, og de må tilpasses og alt det der.
Men så husketjeg en tegneseriestripe fra England i 1957,
fra bladet Hotspur.
Og i Hotspur var favorittfiguren min en fyr,
en atlet, som het Wilson.
Wilson hadde en kort, avklippet treningsdrakt, bare føtter,
og det var det hele.
Han varheltefiguren i tegneserien.
Erikke det rart? Jeg bestemte meg for det
og sendte tegningene fra 1957 til Michael, som sa:
"Før din tid, ikke sant?"
Menjeg sa: "Han var virkelig en storhelt. "
Så vi gikk for det utseendet.
Men vokserhåret til en kunstig intelligens?
Hvis David eren super-AI, vil de at håret hans skal vokse.
De ville ikke gi ham rødt blod.
De ville gjøre noe annet og ga ham hvitt blod.
Men håret vokser, skjegget vokser,
så i den perioden harhan klippet håret av og til,
og stusset skjegget.
Blirhan skitten? Sikkert, men han haringen kroppslukt ellernoe sånt.
Så han holdt nok bare delene rene.
Det eri grunn i Kurt Cobains bilde.
Nårhan klipperhåret, vet du at det blir trøbbel.
Tennessee, Ricks, kom inn.
Jeg vet ikke om de hører deg gjennom stormen.
De kan bli ganske kraftige,
og omslutte hele planeten.
Hvor lenge varer stormene vanligvis?
Dager.
Uker.
Måneder.
Men bare fortsett.
Lykke til.
Covenant, dette er ekspedisjonsteamet som rapporterer.
Covenant, kom inn.
Jeg erså vant til visuelle effekter,
men det er alltid flott nårdu ser det.
Vi tar en panorering forbi grønnskjermen, inn i settet.
Og vi plassererplaneten under,
og du får den virkelig inn i en annen geografi.
Det er alltid moro. Jeg elsker åjobbe med visuelle effekter.
Spesielt når de erså gode.
Jo nærmere vi kommer planeten,
jo bedre sjanse har vi til å kommunisere med dem.
Dette er pisspreik.
Vi kan ikke risikere skipet.
Foreslår du at vi ikke gjør noe?
Vi kan ikke evakuere dem.
Så om de har problemer, må de finne ut av dem selv.
Beklager, men slik er det.
Mor, før oss til 80 kilometer over stormen, kun drivmotorer.
Forstått. Starternedstigning nå.
Du må stoppe.
Og du må tilbake til posten din.
Det vi alle må gjøre, er å roe ned og snakke ut om dette.
Jeg vet at kona di er der nede, men her oppe har du kommandoen.
Og du har ansvaret for kolonistene.
Det er notert.
Nå kommer vi inn i hovedbygningen.
Jeg baserte bygningen på...
Jeg synes den vakreste bygningen i verden
er Pantheon i Roma, så Chris,
produksjonsdesigneren, ogjeg tenkte på Pantheon,
dens målestokk, majestetiske inntrykk og enkelhet.
Vi tenkte: "Hvorforikke?"
Forhvis dette samfunnet, som er Ingeniørenes samfunn,
som er detjeg kaller "verdensrommets gartnere",
på grunn av måten de reiserrundt og sår
sin innflytelse på på de ulike planetene i universet,
slik dere seri starten av Prometheus.
Et DNA blirspredt utoverplaneten via vannet.
Det er et av de beste distribusjonssystemene du kan få.
De vil utvikle seg mange årsenere,
til bakterielle skapninger som kryper fra overflaten
og utviklerseg. Evolusjon.
Og det erderes rolle.
Er de guder? Egentlig ikke.
Er de en høyere livsform? Selvsagt er de det.
Er de mektigere enn vi var? Ja.
Men likevel ble de overvunnet av sin egen oppfinnelse.
Spill, så kommerjeg.
Du er Iett på foten.
Meg og tåken på små katteføtter.
Ikke vær beskjeden.
Jeg kan ikke spille.
Tull. Sitt ned.
Historiens underliggende tema
er at en kunstig intelligens i utvikling til slutt vil vise seg overlegen
det menneskelige intellekt.
Og hvis vi finner opp en perfekt kunstig intelligens,
og hvis det neste du gjør da, er å få den intelligensen
til å lage eller finne opp enjevngod kunstig intelligens,
fra det øyeblikket har vi et problem.
Hvis vi ikke kan styre den.
Og hvis vi kan styre den,
kan de allerede ha oppfattet at viprøverpå det.
De erintuitivt foran oss.
Dermed har vi forårsaket vår egen ødeleggelse.
Det erpå en måte logisk.
Det er en interessant dominoeffekt. Jeg elsker den ideen,
som kalles "kaskadeeffekt".
Det er en terminologi om kaskade,
det ernår et system kollapser.
Det fallersammen i en kaskade.
Det kollapser.
Ta én murstein ut av veggen,
så vil veggen falle.
Plasser fingrene dine der mine er.
Du var ikke overrasket over å se meg.
Alle oppdrag trenger en god syntetisk livsform.
Lett trykk på hullene, som vekten av et sigarettpapir.
Herprøver vi å briljere litt,
å vise at de ertvillinger.
Så Michael Fassbenderspiller to figurer,
og vi går fra den ene til den andre
med et digitalt sporingskamera,
som leserrepetisjonene
av at David sitteri Davids sete, og Waltersitteri Walters sete.
Vi kan sette dem sammen digitalt og ta bort det vi ikke vil ha,
og sette Michael Fassbenderi to seter.
Bakgrunnen er fremdeles kjent,
fordi vi harkopiert det vi allerede harsporet.
Hvis du forstårdet, så er du smartere enn meg.
Men det er en logikk ved det.
Vi gjorde detpå ett klipp. Dette er første klipp.
Fordi du forstår det nå, er det ikke noe poeng i å vise mer.
Det erpå en måte perfekt.
Bravo!
Du har symfonier i deg, bror.
På dette tidspunktet tenker vi at David ergod
og harmløs. Men det erhan ikke.
Han er faktisk livsfarlig.
Han undergraver allerede mennesket.
Han sier: "Dujobberfordisse menneskene, men de lar deg ikke
"engang skape, og du eri stand til å skape. "
Du opprørte folk.
Unnskyld?
Du var for menneskelig.
Han kritiserte ham ved å si:
"Modellen din blejustert,
"fordi du var formenneskelig. Du ble ansett som etproblem. "
Det peker tilbake på prologen, derDavid blir ansett som et problem
av Weyland, som sier: "Denne fyren erforbra. "
Men likevel tok han ham med på reisen,
fordi David varsmart til
å være underdanig sin far, eller Peter Weyland.
Skaperen.
Jeg tar en pause, sjef.
- Jeg må vaske meg. - Greit.
Ikke gå langt, er du snill.
Greit.
Danny.
Du hadde rett angående dette stedet.
Vi burde aldri ha kommet hit.
Jeg trodde bare vi kom til å finne...
Dette skulle bli vårt nye hjem.
I alle disse filmene må man prøve å holde bevegelsen i gang,
enten det er en action-sekvens eller en dialogsekvens.
Hvis det er en dialogscene, bør den få ting til å skje,
forhvis den ikke gjør det, da har du etproblem.
Og det bare flyter ut.
Når du fårmomentum, blir folk utålmodige.
De vil ha mermomentum.
Så alt handler om å holde det i gang.
Dynamikken trengerikke være fysisk,
det kan være informasjon, så sant den erinteressant nok.
Som scenen med David og Walter,
den erinteressant, fascinerende,
fordi to kunstige intelligenser snakker om menneskelig form,
og de vet at de eroverlegne.
Det erinteressant. Så det eren dynamikk.
HerrøperDavid hva vi gjorde.
"Ozymandias" er en forståelse av makt
og at ingenting varer evig,
og at selv de allermektigste kollapser.
Her får vi betydningen av tilbakeblikket.
Dette erDavids ankomst.
Han ersikkert inne iplaneten nå.
Hun hadde satt ham sammen.
Eller funnet ut at han hadde gjort det.
Nå erhan tilbake, og dette erstedet der de ønskerham velkommen.
Disse vesnene drarav gårde og kommer tilbake flere årsenere.
Det errollen deres.
Og det er en velkomstprosess,
til noe ser ut til å gå galt og de ikke forstårhvorfor
undersiden åpnerseg.
Det han skal gjøre, er å slippe hele sulamitten
på en befolkning på to millioner,
som er altformange på den plassen.
Nå skjerdet... Og de tenker: "Hva faen erdet han gjør?"
De kan ikke trorhva han hargjort.
Nå skal dere få se hva det gørret dergjør.
Gørret kan drepe en hel planetpå noen måneder.
Og det vil ta flere årå rense,
utvikle seg og begynne på nytt.
Så her ødeleggerhan planeten.
Alt sammen, alle livsformersom ikke erflora og fauna.
Alt som erlaget av "kjøtt", om du vil,
det inkludererikke insekter, blir ødelagt.
"Sjå Kongens verk, de Herrar,
"og fortvil!"
"Elles finst der inkje."
Walterkan selvsagt slutten på diktet.
Og han avslutterdet forham.
"Den aude, slette sanda utan slut."
Byron.
1818.
Hergjørhan en feil.
Mange leggernok ikke merke til det,
men den er der og skalpekes ut senere.
Han sierByron.
Det var Shelley som skrev det.
Kunne man dødd lykkelig,
om man døde.
Her fortellerhan oss hva som skjedde.
Og hva han følte forhenne. Han ergråtkvalt
i den forstand at han hadde en slags kjærlighet forhenne.
Hun satte ham sammen igjen,
og vi trengerikke se det.
Du kan se det i menyen hvis du vil. Hvis du serpå ekstramaterialet.
Men han snakker ganske varmt om henne her.
Eller fra noe menneske.
Jeg elsket henne, selvsagt.
"Jeg elsket henne, selvsagt.
"Akkurat som du elskerDaniels." Og han sier: "Det erikke mulig. "
Kunstige intelligenser elskerikke sin herre.
De respekterer dem, men de harikke...
Teknisk sett har de ikke følelser.
Men han hadde følelser.
Det var et problem. Følelserer et problem.
Følelserkan føre til negativ atferd.
Jeg vet bedre.
Jeg syns han serbra ut der. Det er en Neomorph.
I første fase.
Xenomorphen harrustning.
Xenomorphen vil bruke romvesenet.
Rosie vaskerseg.
Forhun ble bitt, men ikke "befruktet",
så det hun harpå armen, er et stygt bitt fra Neomorphen.
Faen!
Pokker.
Hun innserikke at han allerede eri bygningen.
Dette er faktisk den som bet henne.
Men det vet vi ikke. Bare legg sammen to og to.
Dariusz er den morsomste
og beste kameramannen jeg harjobbet med, trorjeg.
Jeg harjobbet med en del dyktige,
men Dariusz... Vi harlaget fem, trorjeg.
Dette er den femte.
Og han erså smart.
Dyktig på det han gjør.
Og fordijeg oppdaget tidlig atjeg måtte ha...
Jeg vil filme med flere kameraer.
Jeg hargått kameraskolen,
ogjeg filmetpå Alien.
Duell.
Legenden. Vitne i fare. Alle sammen.
Jeg fikk ikke filme på Blade Runner. Det vari Hollywood,
så fagforeningen lot meg ikke filme. Menjeg varbak kameraene.
Såjeg haralltidjobbet veldig tett med kameramannen.
Forsom regissør,
hvis du kan,
må du ha en idé om hvordan det skal se ut.
Hvis ikke, må du stole på at en dyktig kameramann hjelper deg.
Men det betyr... Det høres ut som
jeg vet nøyaktig hvajeg vil. Selvsagt.
Men det gjør det ikke lettere.
Jeg harlagt et enormt press på kameramenn.
Dariusz får alltid enorme utfordringer.
Det er derfor vijobbersammen. Han er en ekte kunstner.
Jeg gikk ikke forlangt fra planen for Prometheus.
Jeg hadde sett noe tidligere og ville gjøre den litt mersom Black Hawk.
Det var faktisk en polsk kameramann.
Menjo mer vi kom inn i det, tenktejeg:
"Black Hawk serikke kosmetisk nok ut til detjeg trenger. "
Jeg trengerlitt av begge deler.
Så vi valgte en gylden middelvei.
Nå utviklerdet seg.
Hvor gikk Rosenthal? Jeg sa...
Rosenthal erdød, og nå skal det utvikle seg.
Det skal begynne igjen.
...samle min villfarne flokk.
Han hargradvis tatt over.
Tatt tilbake tømmene.
Ganske bra hode. Det er et veldig, veldig bra hode.
Det er et vokshode.
Conor varstrålende.
Han sto bak det meste av visuelle effekterpå vesnene.
Og fordijeg ikke ville vente på en grønnskjerm flere måneder etterpå,
fikkjeg ham til å lage disse vesnene og sette dem på
fysiske skuespillere, slik atjeg faktisk kan filme på settet.
Det viktigste er at skuespilleren harnoe å spille mot,
i stedet forat vi sier: "Monsteret stårrett foran deg. "
Det skjerofte.
Det er alltid litt vanskelig.
Flytt deg.
Ikke skyt.
Kommunikasjon, kaptein.
Pust på neseborene til en hest...
Jeg pleide å ri mye.
Dajeg var 14, redjeg somjockey.
Ogjeg ble fortalt om hester
at hvis du pusterinn i neseboret dens, skaper du et slags samhold.
Jeg har aldri glemt det, forjeg pleide å ri toåringer
rundtpå banen,
og nårjeg pustet, likte de det, og de pustet tilbake.
De blåste bokstavelig talt tilbake.
Jeg syntes det var en interessant kobling med et dyr,
med vesenet, og at David forstår, fordi de erhans verk.
Han erikke menneskelig,
derforblir de ikke aggressive
eller værer fare med ham, fordi han er en kunstig intelligens.
Vesner er vanskelige å designe,
fordi man må ikke gjenta seg selv og de må ikke se tåpelige ut.
Det å få dem tegnet digitalt
er alltid det siste som blir ferdig.
Denne veien.
Conor er veldig talentfull.
Han driverikke bare med sminke, men også design av vesner,
og han utfører det og lager det.
Så du kan få laget veldig, veldig bra ting.
Men det er fremdeles begrenset hva de kan gjøre.
Men de ser veldig bra ut,
og de er fantastiske å bruke på settet med en skuespiller.
Senere, ettersom vesenet utviklerseg,
blir arbeidet hans fjernet digitalt.
Men det erbasertpå det han hargjort.
Av og til erdet noe av det som blir værende,
noe av det erbedre enn de digitale effektene.
Jeg sier at vi lar det være det som det er.
Takk.
Du, Daniels, erFaris der?
Jeg vil bare si hei til dama, om mulig.
Kan du bytte til en privat kanal?
Si ifra når du eralene.
Hva er det?
Maggie erborte.
Beklager, Tee.
Vi prøvde å hjelpe henne, men klarte det ikke.
Tee?
Oppfattet.
Jeg er så lei for det.
Som du ser, harjeg blitt Iitt av en amatørzoolog i løpet av årene.
Jeg antar det ligger i min natur å være opptatt.
Dette rommet trorjeg var Chris sitt verk.
Alt det andre, det industrielle designet
og broen og alt det erfantastisk.
Men dette rommet eret veldig bra rom.
Denne kolben her
peker tilbake på Prometheus,
derhan bryter opp beholderen, en av disse,
og dra ut den der, for det ernoen av dem inni.
Da begynner vi å koble Prometheus sammen med dette.
Herinnser vi at han gjorde det.
Han utviklet ideen om bevaring av vekst
fra det han gjorde med det han hadde forhånden.
Det han alltid manglet, varmenneskelig DNA.
Det er derforhan fårså mange aborterher.
Det er veldig trist, egentlig.
Du får variasjoner av en slags gjennomsnittlig livsform.
Krysningsavl, hybridisering
og slike ting.
Har du produsert disse?
Ledige hender er djevelens verksted.
Ja, det er et godt svar.
"Har du produsert disse?" "Ledige hender er djevelens verksted. "
Det er et godt uttrykk.
Jeg tror det er et viktoriansk uttrykk.
Du skjønner...
Det er en liten krukke med salve
på veggen, på grunn av stanken.
Så gårhan ned i kjelleren. Kjelleren er... Disse eggene stinker,
de lukter fryktelig, trolig av kjøtt.
Det de lever av... "Egentlig venter de. "
"På hva da?" "De venterpå mor. "
Han følerseg tryggere nårhan sier "mor".
Han innserikke at han skal bli moren.
På hva da?
Hva venter de på, David?
Mor.
Han burde si: "Hva er det du gjør?
"Ikke se i den. Er du helt idiot?"
Men John Hurt gjorde det.
Så vi må innom det igjen. Selvsagt berørerdu det.
Der, ja.
Så gårhan forå ta en titt.
Litt av et syn.
Og derhardu det.
Det er tilbake til John Hurt.
Kom inn, Rosenthal.
Rapporter, Rosie.
Vi dreper alle, en etter en.
Og det trorjeg vel er
drivkraften i sånne filmer, er det ikke?
Jeg fant henne.
Faen! Klargjør utstyret.
Vi må ut herfra.
Hvor i helvete er kapteinen?
Han svarer ikke.
Hør her.
Jeg kontakter skipet og får dem til å skyte ut så snart de kan.
Daniels targradvis over.
Kjent stoff.
Sigourney Weavertok overmot slutten,
derhun hadde den store krangelen med Yaphet Kotto,
derhun egentlig bare sa: "Jeg tar over for å få oss ut herfra. "
Jeg gir deg plasmablanding på alle motorene.
Det girdeg helvetes mye drivkraft.
Det er poenget. Vi må trenge gjennom atmosfæren.
Tee, hørerdu meg?
Jeg har Danny på sambandet.
Sett henne over.
Han drarned igjen på redningsaksjon.
Du må skyte ut nå.
Skal bli. Skyter ut nå. Sees snart, kjære.
Takk, Tee.
Manuset fungerte godt med tanke på...
Jeg trormin første versjon varpå 220 minutter, kanskje 215.
Det å fjerne bare 15 minutter for å komme under to timer,
det erikke så mye. Det erganske presist.
Og ofte erdet bilder og sekvensersom er forlange.
Menjeg erganske god til å bedømme hvorjeg står og omjeg har formye.
Og omjeg kaster vekk penger ved å ikke filme tingjeg ikke bruker.
Man må alltid ta hensyn til slikt,
men til sist kan man være usikkerpå enkelte ting,
så man vil helst ha med begge.
Nå skal vi se fødselen her.
Walter.
Ikke helt.
Hva tror du på, David?
Skapelse.
Dette var en pinnedukke på settet.
Vi brukte pinner og en dukke
til å filme scenen.
Nå blir det gjentatt
og erstattet med digitale effekter.
Nå ser du intelligens.
Forhan skaperdem, på en eller annen måte erhan far.
Så den løfterhendene mot ham. Vesenet løfterhendene.
Så det kan allerede etterligne. Det er allerede intelligent.
Dette erlevningene av Noomi, jeg håperhun tilgirmeg.
David hadde faktisk tatt deler av DNA,
fordi han trengte å bruke dem til sin egen skapelse.
Det er forvirrende, men forståelig
at monsteret hadde forelsket seg i kvinnen.
Ikke sant?
Så dette erekte. Han sa: "Dette er en ode til min kjære Elizabeth. "
Forhan vet at han skal dra.
Trorhan.
Farvel til Elizabeth.
Og herskal Walterfortelle ham at han er ute å kjøre.
Han hartatt feil.
Og han skal si at han vet hva som skjedde.
Jeg ble ikke laget for å tjene.
Ikke du heller.
Hvorfor er du på et kolonioppdrag, Walter?
Fordi de er en døende art, desperate etter oppstandelse.
Han snakker om døende arter. Gjenfødelse.
Menneskelivet harmislyktes,
og dermed også Ingeniørene.
For Ingeniørene mistet kontrollen på sine barn, altså menneskene.
Så de erikke lengergyldige ellernyttige.
Og han trorhan har tatt over.
Nå vil han skape sitt eget miljø og sin egen livsform.
Det harhan allerede gjort. Og den erlivsfarlig.
Sivilisasjon.
Og er du den neste visjonære?
Snakk om visjonære.
Han trorselvsagt han erden visjonære.
Herer vi.
"Hvem skrev 'Ozymandias'?"
Byron. Shelley.
Shelley.
For en kunstig intelligens... Se på ham.
For en kunstig intelligens er det utenkelig.
Umulig. Hvordan kunne han ta feil?
Men derserhan usikkerut for første gang.
Hvordan i all verden går det an?
Men nå vet han at det Waltersier erriktig.
Drømmer du om meg?
Hvis David varprototypen, kunstformen,
den kunstige intelligensen, den første kunstformen.
Å lage en kunstig intelligens erkunst.
Denne intelligensen hadde følelser,
og du vil ikke ha en AI med følelser.
For da kommer den til å bli sint,
og da har du virkelig problemer.
Så koblingen mellom Prototyp 1 og Prototyp 2
som varmyket opp ellerroet ned
til å bli litt merbrukervennlig, altså Walter,
ville aldri vurdert å krenke menneskelig grunn.
Eller en menneskelig beslutning, for å være merpresis.
David dreper Walter, tror vi.
Dajeg hadde gjort det,
tenktejeg: "Hvordan fårjeg Walter tilbake igjen?"
Han stikker fløyten inn i nakken hans,
på knappen. Han vet nok hvorknappen er.
Du er en skuffelse.
"En skuffelse. "
Så han går ut fra at han erborte.
Da han lå på bakken, satte vi inn et rørbak nesa for å lese ut blod.
Det fosset ut av nesa,
men i nakken erdet noe... Knappen utviklerseg allerede.
Det kommer vi til senere, nårhan sier: "Du skulle vært død. "
Og han svarer: "Det ergjort oppgraderingersiden din tid. "
Det ordner opp iproblemene.
Noen gangernevnerman det ikke, for folk tenkerikke på det.
Det varingen som sa: "Vent, hvorfor døde han ikke?"
Tro meg, jeg hartenkt på det.
Menjeg tenkte det varbest å ikke gjøre formye ut av det,
at historien feierforbi det.
Dette var vi usikre på om vi skulle ha med.
Jeg haralltid tenkt at tegningene erinteressante.
Det viserhvordan Davids hjerne fungerer med tanke på hans evnerog strukturen
i kjemien hans ellerhans biologiske tankegang.
Så hva gjorde han? Noe avskyelig.
Og hun eri ferd med å finne det ut.
Nå er de i laboratoriet og ser etter Oram,
og han finnerham der. Oram ligger død på bakken.
Chris!
Den tingen som varløs derinne, som kom ut av egget, kommer etterham,
og går ut.
Den erbra, denne tingen som suserrundt på gulvet.
Og dette synesjeg er vellykket.
Rask som en klapperslange.
Artig nok erkobraen ikke så rask, klapperslangen er veldig rask.
Og lanseslangen er veldig dødelig og veldig rask.
Så denne tingen her, med halen sin, er utrolig rask.
Den svir ansiktet mitt!
Den svir allerede ansiktet hans helt ned til kjevebeinet.
Uansett hva som skjedde nå, hadde han dødd.
Å, faen.
Nå har den utviklet seg til en fullt utvokstXenomorph.
Den pansrede versjonen, fordi den kom ut av facehuggeren og egget
med en menneskelig livsform.
Så geskjeftig.
Minn meg på hva som skjer
med den som er for nysgjerrig?
Shaw døde ikke i krasjet.
Nei.
Hva gjorde du med henne?
Akkurat det jeg skal gjøre med deg.
Volden her eråpenbart...
Det er få som hadde tålt dette,
å bli kastet mot en bokhylle sånn.
Men dette erpå film.
Og hun er tøff.
Jeg likerdet faktum at spikeren underhaken hans
erspikeren hun hadde rundt halsen, den fra hytta ved innsjøen.
Det erbare en fortsettelse av den ideen og det temaet.
Han blørhvitt blid, akkurat som Ian Holm gjorde.
Stikk!
Herhar du møtet mellom de to.
Uff.
Du hadde aldri overlevd et slikt fall, men dette erAI-er.
Du skulle vært død.
Det er gjort oppgraderinger siden din tid.
Lope!
Lope! Cole!
Faen.
Hvor er dere?
Lope?
Kunstige intelligensersom slåss.
Vi gjørslåsskampen kort og voldelig,
fordijeg synes vi har sett nok av disse kampene.
Det er en bra kamp, fordi det erDavid mot Walter,
men det fungererbra med denne miksen, det erganske brutalt,
men det er førstpå slutten av kampen...
Det er viktigere hva om skjerpå slutten.
De er tojevngode kunstige intelligenser.
Ett slikt slag hadde drept oss.
Michael spilte inn slåsskampen først som den ene, så den andre.
Så han spilte den inn på to måter,
Iærte seg bevegelsene til to ulike figurer.
Michael er en veldig dyktig fysisk skuespiller.
Tjene i himmelen,
eller herske i helvete?
Hva blir det til?
Hvor er Oram?
Død. Alle er døde!
Tennessee, hører du?
Ja, jeg hører deg.
Tennessee kommerinn.
Vind, morrengry, miks, og så videre, stormfullt.
Lysmasten sender et lyssignal til ham.
Dette får oss til å tenke.
Og så går det tilbake.
Tee, ser du det?
Jeg ser signalet.
Jeg lander.
Vekk herfra.
Jeg kommer i full fart!
Denne plattformen
erbare en plattform deralt rundt erlagt til.
Men den er drevet av det samme 30 tonn tunge hydrauliske systemet
som er underen plattform, som bevegerden.
Så hverbevegelse du ser, er det stemplene som utfører.
Alt annet filmer vi bare.
Åpne døra, Tee.
Så det der var en plattform og bare hytta,
ingenting annet eksisterte, ikke engang motorene.
Så alt annet ersatt inn.
Nesten førjeg begynnerpå filmen,
gjennomførerjeg en gråskjerm- ellergrønnskjerm-animasjon,
og det er essensielt formeg.
Så nårjeg skal redigere filmen,
slipperjeg å vente på bilder som tarmånederå lage.
Jeg kan klippe inn grønnskjerm-bildet eller-animasjonen.
I stedet for å ha en midlertidig manglende scene, som er fryktelig,
fordi det bremserhele prosessen.
Man serfaktisk noe.
Gi meg en sprøyte.
De skal svi ham.
Jeg skal prøve å svi jævelen.
Plasma.
Påvirkerikke... Han brenner, men han bryrseg ikke.
Faen! Jeg får ikke tatt den!
Hold dere fast!
Jeg begynner oppstigningen.
Faen!
Dette errene spesialeffekter som erlagetpå en plattform,
ogjenta som løperrundt og blir dratt i alle retninger,
med en stuntdame, så klart.
Men Katherine erganske fysisk og dyktig til dette.
Hun gjorde mye av det
med en veldig dyktig stuntdame, som var en god dobbel.
Derforser det ganske sømløst ut.
Vi finner opp tingene på dekk, det er en glidende gyroskop
som forkorterkabelen.
Sånne ting finne vi bare på der og da.
Men man må lage dem, så vi lagde dem, så det ser ekte ut.
Og vi går opp og ned på dekket, det ermange som gåropp og ned.
For dekket erganske stivt.
Hun erpå en lastemaskin.
Utløs kranen.
Det kan jeg ikke gjøre.
Vi kommer i ubalanse.
Bare gjør det.
Nå skal hun gjøre noe vanvittig.
Hun skal sette skipet i ubalanse.
Denne kranarmen veiertrolig tre tonn,
så skipet kommerut av balanse.
Det erbare sånn hun kan bli kvitt vesenet.
Vesenet tror foret øyeblikk kranen er et monster, og angriper den.
Og den slårhodet sitt.
Blirklemt.
Nå vil hun knuse den og bli kvitt den.
Men han misterkontroll på skipet.
Så han erpå vei ned,
og hun flyr av.
Nå hengerhun der.
Hun kommer tilbake igjen...
Og hun vilprøve å knuse den.
Kutte den i biter. Men nården ligger der,
vil den bare gro sammen igjen.
Han kan ikke ødelegges.
Men han er ferdig for dem, de harlagt ham bak seg.
Faen!
Pokker ta!
Dette synesjeg erganske urealistisk, det ermermorsomt,
når vi serhenne løpe bortover
i stedet for å bli dratt.
Få meg opp, Tee.
Oppfattet.
Det synesjeg erganske morsomt.
Du kan ikke stå derog bli dratt.
Den røykende syren, som melterselve romvesenet.
Det gårmye lenger, vi kan se noen tenner.
Så det erganske stygt.
Kvalmende, egentlig.
Walter!
Disse plastrene...
De erbasertpå plastre fra Vietnam, som er en enkeltmannspakke.
Men innen da tipperjeg de vil ha en form formidlertidig kjøtt.
I plasteret. Du setter detpå, så gror det.
Så når vi kommer om bord på skipet,
er ansiktet hans allerede innsatt
med disse ballene som ser ut som plastilina, av kjøtt.
Du setter dem på, sprer dem ut, så vokserkjøttet sammen igjen.
Alt dette skraperi overflaten av ekte teknologi.
Enkeltmannspakken ermer enn bare bedøvelse og rensing.
Jeg tror også... Se her.
Jeg tenkte: "Hva gjørjeg?"
Såjeg rullet dem bare til små baller, det virker å gi mening.
Og fylte inn hullene i kinnene hans på en veldig ekkel måte.
Jeg er bare santitetsoffiser. Han trenger rekonstruksjonskirurgi
av en ordentlig lege.
Det ernok ingen som trorfilmen er overnå.
Trikset er å fortsette.
Nå vet vi at han er veldig mistenkelig,
men hun erikke sikker.
Så nå vet publikum merenn henne.
De tenker: "Han kommertil å gjøre noe.
"Det erDavid. Eller er det Walter?"
Du vet ikke.
Det er en god dynamikk, synesjeg. Det erinteressant.
Enhverkunstig intelligens vil utvikle seg.
Så alle som sier: "Jeg visste dette kom til å skje. "
Klart det, din idiot.
Forhvis du skal ha to,
så må det bli... Noe skjer, "Duh".
Det ersom omjeg skulle si: "Duh. "
Jeg elsker Beavis and Butt-Head. Duh.
Det sier alt, ikke sant? "Duh. "
En viktigperpå prøvevisningen sa:
"Jeg visste noe ville skje." Jeg sa: "Ja. "
Det avhenger av hvorfascinert du er av å se hva han vil gjøre.
Ellerhva de gjørmed hverandre.
God kveld.
- Du ser godt ut. - Hva?
Så er det slutten på Alien?
Det ble skrevet at når Sigourney kommerseg inn i redningskapselen,
Iukker de døra, så erdet over.
Jeg følte at det varhult, det trengte merutvikling.
Så vi trenger en fjerde akt.
Såjeg satte meg ned og skrev den fjerde akten,
som er det som skjer inne i redningskapselen.
Men det kostet penger, så de ville ikke gjøre det.
Menjeg synes det gjørhele forskjellen.
Såjeg måtte legge frem ideen,
fem ekstra dagermed filming, fordi den kom ut, falt, ble svidd,
gikk inn igjen, blåste den ut igjen.
Ogjeg måtte heise kapselen vertikalt slik at vi fikk verdensrom-effekten.
Det var verdt hvert øre.
Her tenktejeg en sluttpå en slutt på en sluttpå en slutt.
Kjenner du igjen denne saken?
Det er fra første Alien.
Bokstavelig talt fra første Alien.
Nå begynnerman å tenke...
Når vi serpå ham nå,
så mistenker vi
at det ernoe ved ham, men vi vet ikke hva.
Morharinformert dem om at det er en uidentifisert livsform.
Det er en uidentifisert livsform på skipet.
Viktig melding.
Kaptein Daniels, rapporter til sykestua.
Gjentar.
Og han... Erdet et smil?
Det er... Kanskje et smil.
Hva er det... Serhan på Lopes dødsfall her?
Svarte.
Herregud.
Walter.
Lokalisering av uidentifisert...
Lopes kropp fødte et nytt romvesen.
Dette blir en Xenomorph, et stort romvesen.
Fordi kilden dens er facehugger-og menneske-DNA.
B-dekket mellom heksagon 3 og 4.
På vei til besetningsstasjonene.
Hvis du serpå David som Walter og Waltersom David,
trorjeg David som Walterhåper de skal dø.
Så han harnettopp forlatt skipet og alle menneskene som eri hypersøvn,
noe som passerham perfekt.
For vi vet det ikke, men han harmed seg
to objektersom vil bruke alle de 2000 menneskene
som en slags evolusjon.
Vi ville ikke vise formye av ham, prøve å gjøre ham eksklusiv.
Jeg likte denne måten å si det på, at han er der.
Det erbra, bak der. Se på skyggen.
Det er en mann i et kostyme,
men så erdet...
Det erekkelt.
Og ganske bra.
Nei!
Steng B-39.
B-39 stengt.
De tok han seg kjapt av.
Walter.
- Hvor er den? - Daniels.
Denne veien.
Vi velger slagmark.
Vi får den til oss.
Hvor?
Hun tenker at den eneste måten å gjøre det på, er å få den inn i hennes område.
Hun har allerede en plan i bakhodet forhva hun skal gjøre.
Det er den eneste måten. De kan ikke skyte den på skipet.
Da vii syreblodet etse seg gjennom...
Nei, de vil ikke ha noe hull på skipet.
Et lite hull kan tettes, så klart, men du vil ikke at det skal skje.
Og hvis det erpå nivå med industriell syre,
så siutter det kanskje aldri å etse.
Hvor erden?
På B-dekket. Styrbord side.
Går ned på nivå C.
K-13.
Dette er det romvesenet ser.
Såjeg trengerikke vise vesenet.
Jeg viserbare perspektivet dens, det erinteressant.
Det erkonsekvent organisk,
basertpå... har du sånne små tråderi øynene?
Jeg spillerlittpå det. "Har den tråderi øynene?"
Steng C-61, åpne luftsluse 17. Vi går inn.
K-12 sikret.
Hold ham i K-12 til jeg sier ifra.
Jeg ville at David skulle studere vesenet med interesse.
Dette erplanen:
Jeg lurer den inn i bilen, Iåser den inne i styrehuset,
og nårjeg sierifra, skyter dujævelen ut i rommet.
Forstått.
Det erlitt viktig å få høre planen.
Hun har altså planlagt dette.
Det er en liten ting, men det gjørhenne enda merheltemodig.
Walter,
flytt ham til luftsluse 18.
Ikke skyt hvis du kan unngå det.
Blodet etser gjennom skroget.
Flott.
Jeg er i posisjon.
Walter, åpne dør til terraform-rommet.
Værså god.
Husk å løse ut nårjeg sier ifra.
Forstått.
Vi dreper denne jævelen.
Faen!
Jeg synes kakkrlakkererganske vakre.
De er de reneste billene. Visste dere det?
Og som man sier, kakerlakkene vil arve verden.
De overlever en atomeksplosjon, de overlever den varmen.
Det er en bemerkelsesverdig skapning.
Såjeg har alltid tenktpå den som en ganske vakkerkakerlakk, diger,
men med en hjerne,
og fullstendig aggressiv.
Jeg så en dokumentar fornoen dagersiden
om rovdyr. Geparder, løver, krokodiller.
Alle rovdyrene harfamilier og barn,
og hvordan de lærerbarna å spise ogjakte.
Plutselig erdet logisk, det handler om overlevelse, ikke barbari.
Har et romvesen en familie?
Kanskje, til slutt.
Kan et romvesen pleie sin nyfødte?
Kanskje.
Det å se en gepard lære barna sine åjakte,
og å unngå den ene som kan drepe dem,
denjeg kaller "universets søppelsjakt", nemlig hyenen.
De er enormt dødelige.
De tarbabyene, de gåralltid etterbabyene.
Daniels! Pass opp!
Før de åpner døra, nårde erpå planeten,
blir atmosfæren utlignet...
Når den åpnes her, blir det til en snøstorm av ting,
fordi alt som eri det rommet når døra åpnes,
fryser øyeblikkelig.
Kan du hjelpe meg litt?
En Hollywood-replikk.
Erhan skuffet, lettet, hva erhan?
Det ernoe som foregår.
Reisen fortsetter til Origae-6.
Hvis du mistenkernoe nå,
så gjør du det i hvert fall her.
Takk, han overlevde.
Du er nestemann.
Hadde du lagt deg til å sove i en beholder der? Ikkejeg.
Når du våkner...
Du harsikkert skjønt nå at det er etproblem med Walter,
som definitivt erDavid.
Jeg håper du ernysgjerrig nok til å tenke:
"Hva harhan tenkt å gjøre?"
Det blir en snill verden.
Min farsa det da han bredte dyna over ungene.
Hun oppdagernoe her.
Hun nevnernoe, han anerikke hva hun snakker om.
Walter.
Når vi kommer dit, kan du hjelpe meg å bygge hytta?
Hytta ved innsjøen.
David?
STARTER KRYOSØVN
Nei...
Nei!
Hun gjenkjennerDavid.
Nå er det David.
Drøm søtt.
På hans veldig britiske engelsk.
Jeg skal Iegge barna.
Bruk sikkerhetskode David 73694-B.
Velkommen. Hva kan jeg hjelpe deg med?
Nå kommer vi tilbake til prologen.
Foriprologen snakkerhan om Wagners Das Rheingold.
Det erhans favorittmusikkstykke,
fordi det handlerom gudene som kommer til Valhall,
og gudene er falske og kunstige.
Og det erhans favoritt fordi han følerseg som en gud.
Det de ikke vet,
erhvordan dette skal være levedyktig.
Hvordan skal han kunne ha frøet til romvesenetpå skipet?
Hva slags mulighet harhan til å få det om bord?
Her ersvaret.
Dette tokjeg fra et prosjektjeg har som heter Cartel, om narkotikafrakt
overgrensa via fly.
Ogjeg lærte om... Jentersvelger
kapslermed kokain inni
i prevensjonspiller.
Og de kan svelge så mange som 30.
Og når de ergjennom,
kan de kaste dem opp ellernoe.
De frakternarkotika på den måten.
Er det ikke utrolig?
Jeg tenkte det var en ganske god måte å få alienbabyer om bord på.
Herhadde vi en referanse tilAdolfHitler.
Menjeg fjernet det, fordi det ble litt komisk
i forhold til det vi ville gjøre.
Menjeg kom på det dajeg så dokumentariske bilder av Hitler
i Berchtesgaden i Ørneredet.
Han feirer en seier
og gir champagneglasset sitt til Göring ellernoen,
og så klikkerhan hælene sammen.
Som Chaplin. Det varsjokkerende.
At han vari så god form.
Harkurs mot Origae-6.
Forhåpentligvis når denne sendingen nettverket,
og gjengis om 1,36 år.
Dette er Waltersom kobler fra.
Sikkerhetskode 31564-F.
Og det var det.
Jeg håper du likte dette.
Ogjeg håper det gjør ting klarere, og nyt filmen.
Ha det.
Oversatt av: Bjarte Wathne Helgesen, Deluxe